Reforma Laboral 2006
De victòria en victòria fins a la derrota final

Jo vaig néixer amb la democràcia, i creia que de gran tindria la feina del meu pare, en una gran empresa, amb un contracte de per vida, estable, amb una bona indemnització si de cas l'empresa decidia marxar.
Jo m'ho creia, i vaig anar creixent. I van arribar les ETT's, i les meves primeres feines no tenien res a veure amb la del meu pare. Però em tenacitat i esforç, jo ho aconseguiria.
I després van arribar els contractes de formació, d'obra i serveis, de foment de l'ocupació, i no sé quants tipus més; contractes que l'empresari de torn em feia per tal de no fer-me aquell contracte estable, indefinit amb una bona indemnització. Però amb tenacitat i esforç, jo ho aconseguiria.
O això em creia jo. I es que després de que els sindicats firméssin totes i cada una de les reformes laborals que van permetre que jo no tingués el bon contracte de treball que em pertocava, ara estan a punt de carregar-se el contracte laboral estable, indefinit, amb una bona indemnització que jo mai he tingut però esperava tenir un dia. Aquell contracte que van tenir els meus pares i que els hi va permetre comprar-se una casa, anar de vacances i poder alimentar dignament les seves filles.
No. CC.OO. i UGT estan a punt de condemnar-me a ser una precària de per vida. A no poder accedir a una casa si no es endeutant-me de forma escandalosa, a estar a expenses de que l'empresa emigri a on li plagui tot i tenir uns beneficis escandalosos. Beneficis que hem creat jo i les meves companyes de feina, amb el nostre suor i el nostre esforç. Mai s'han merescut com ara el nom de traïdors a la gent treballadora que els va fer néixer.
Però així és. CC.OO., la UGT, el Govern i la Patronal donaran una altra volta de rosca a la nostra precarietat. Fins quan ens quedarem callats mentres ens roben el fruït del nostre treball? Quan tardarem a organitzar-nos per a defensar-nos?
Fins quan?

Col.lectiu l'Eixam
la Selva Interior
l_eixam@hotmail.com

El futur no està escrit, de nosaltres depèn.